ROMA, ITALIJA
KARTĄ ROMOJE
MEILĖS FONTANAS
Šaunuoliai.
Ar matėt Steisę?
Steise, kur jūs visi? - Prie ketvirtojo staliuko. Ateik.
Matei patrauklų vaikiną prie Monė paveikslo?
Tą, kuris įkišęs nosį į paveikslą? Iškviečiau apsaugą.
Geriau prie jo nesiartinti, turint galvoj mano nesėkmes.
Čia man? Ačiū. Mirštu iš bado! - Renginys vyksta puikiai. Už Betę!
Už mūsų bebaimę vadę. - Šaunuolė.
Ačiū.
O, Dieve. Ar ten Breidis Saksas? - Buvęs Betės vaikinas? Kur?
Nejuokinga. Ir pasakysiu kodėl.
Jei Breidžiui užteko įžūlumo pasirodyti čia,
mano šventėje, po to, kai jis... - Išmetė tave kaip šiukšlę?
Išplėšė tau širdį ir sulesino balandžiams?
Nė nespėjau atsigauti po tavo išsiskyrimo.
O aš atsigavau. Breidis Saksas? Kam jis rūpi? Štai ką sakau.
Jis stovi už manęs, ar ne?
- Breidi. - Taip.
- Puikus renginys. - Puikus.
Ką čia veiki?
Žinau, kad neturi laiko, bet noriu tau kai ką pasakyti.
Gal bent kažkiek atlyginsiu už tai, ką per mane patyrei.
Gerai.
Noriu tau pasakyti du žodžius, Bete Martin.
Aš klydau. - Ar jis pasakė, kad klydo?
Kai prieš metus mudu išsiskyrėm, man atrodė,
kad darbas tau rūpi labiau negu aš.
Taip, prisimenu labai aiškiai, Breidi.
Tu mane pametei, kai buvom "Applebee" restorane.
Apgailestauju, bet atėjau pasakyti...
Kad supratau.
Ar girdi? - Vos, vos. Regis, pasakė, kad suprato.
Jis suprato!
Aš pasiruošęs vėl viską pradėti nuo pradžių.
Nori vėl pradėti?
Taip.
Oho.
Taip. Galbūt, jei neskubėsi.
Tavo dėka supratau, kad nepaisant to, kiek žmogus dirba,
vis vien reikia jį mylėti.
Taip. Negaliu patikėti, kad taip sakai. Aš priblokšta.
Sutikau merginą, kuri dirba taip, kaip tu.
Tik dabar man tai priimtina.
Mudu susižadėsim! - Betė susižadės!
Ar teisingai išgirdau?
Susižadės renginio organizatorė Betė Martin?
Ne. Aš nesusižadėsiu!
Ne šįvakar ir tik ne su juo.
O, varge.
Gal kada ateityje. Nežinau. Su kuo nors kitu.
Žiūrėsiu, kaip pasisuks gyvenimas. Gerai?
Na, bent jau ne "Applebee" restorane.
Blogesnės dienos dar nebuvo.
Džoana? - Sese! Įsivaizduoji, aš išteku!
Jėga.
Jis vardu Umbertas. Umbertas! Koks patrauklus vardas!
Prieš 2 savaites susipažinom lėktuve
ir ruošiamės susituokti. Romoje.
Tai bent. Oho, Džoana.
Jis man skirtas, Bete. Nekantrauju judu supažindinti.
O susipažinusi jį pažinosiu beveik tiek pat laiko, kiek ir tu.
Kalbant apie santykius, tikrai nesi sektinas pavyzdys.
Gal ir nesu, bet taip yra dėl to, kad mano geri santykiai su darbu.
Darbą labai mėgstu. Kai vaikinas man patiks labiau nei darbas,
žinosiu, kad jis skirtas man.
Iš esmės tau reikia vyriško tavo pačios varianto.
Jis neturi būti šviesiaplaukis.
Juk žinai, kad tave labai myliu, bet judu pažįstami tik dvi savaites.
Per tiek laiko nespėsi nė jo sąskaitos patikrinti.
Kai žinai, įrodymų nereikia. Žinai, ir tiek.
Pasidžiauk dėl manęs, Bete. - Aš džiaugiuosi. Tikrai!
Tikrai.
Ji pasmerkta. Skrisdama susipažinai su italu, tai padraugauk su juo.
Bet tekėti neskubėk. - Jai taip pasisekė.
Įsivaizduok, kaip reiktų dirbti ten, kur žmonės skirstomi pagal klasę.
Kas? Aš tik pasakiau.
Mano sesutė tuoj padarys didžiausią klaidą gyvenime,
o aš nieko negaliu padaryti.
Ją nusinešė meilė. Taip atsitinka. - Ne, neatsitinka.
Užuot vaikiusis pasaką, geriau susitelkti į darbą. Aš taip ir darau.
Ir žinai ką? Dar nesijaučiau laimingesnė.
Turbūt esi apimta ekstazės.
Ir, kaip suprantu, tebesi vieniša.
Regis, jau galime pradėti. Po devynių dienų organizuosim
svarbiausią metų renginį.
Patikėtinių valdybos kasmetinę parodą ir pobūvį.
Šiemet ypatingoji renginio instaliacija
yra mūsų jauniausios ir mažiausiai patyrusios kuratorės sumanymas.
Pagrindinė parodos tema skausmas. Kaip vyksta pasirengimas?
14 darbų jau čia,
o trys iš keturių likusių jau vežami.
O paskutinis paveikslas? - Jis Sleiterio Bredlio.
Taip. Svarbiausias parodos paveikslas. Kur jis?
Tvarkom paskutinius draudimo reikalus.
Paskutinius? Man ne itin patinka, ką girdžiu.
Jį atveš. Aš tuo pasirūpinsiu.
Toliau. - Yra dar viena smulkmenėlė.
Poryt išteka mano sesuo. Romoje. Italijoje.
Nieko iš to neišeis.
Išteka mano jaunesnė sesuo. - Visi turim seserų, Bete.
Reikalus tvarkysiu iš Romos.
Sugrįšiu per 48 valandas. Garbės žodis, Seleste.
Renginys praeis sklandžiai.
Tikiuosi. Gal tu ir gabi, Bete, bet tikrai esi pakeičiama.
Geros kelionės.
Taigi...
Kiek laiko praleisit Romoj?
48 valandas. Laikas jau eina.
Per trumpai. Jūsų laimei, pamatyti tikrą grožį užtenka akimirkos.
Amžinasis miestas - romantiškiausias pasaulyje.
Galima sakyti, kad negyvenai, jei neįsimylėjai Romoje.
Čia ne itin geras ryšys, tiesa?
Padėkit mobilųjį ir apsidairykit. Sveika atvykusi į Romą!
Ar minėjau, kad vėluoju į sesers vestuves?
Daug kartų. Koks grožis!
Ir galiausiai - nuostabusis Meilės fontanas.
Viso pasaulio romantikai čia renkasi prašyti meilės.
Seni, jauni, negražūs.
Jie taip pasineria į meilę. Smagu.
Taip. Ačiū.
Ir sėkmės!
Amseilo suknelė atrodo nuostabiai. - Sveiki!
Bete, širdele.
Vaje, atrodai pervargusi.
Ačiū, mama. - Ji normaliai atrodo.
- O tu atrodai gražiai. - Ačiū.
O kaip prietaras iki vestuvių nerodyti jaunosios?
Ar tai ne blogas ženklas? - Neturim laiko.
Tavo tėvo šio mėnesio kekšė laukia viduje su tavo suknele.
Viską girdėjau.
Ir ji ne kekšė.
Ji paplūdimio tinklinio žaidėja. Sveika.
Sveikas, tėti.
- Kaip tu? - Pavargusi.
Bete, čia Umbertas, mano sužadėtinis.
Tai tu dabar ir mano sesuo.
Eime. Reikia susipažinti su jo artimaisiais. Jie smagūs.
Gal jis turi brolį ar pusbrolį. - Tėti!
Išslydo iš rankų. - Kodėl jo telefonas gaudo ryšį?
- Vėluoji, Nikai. - Atleisk.
Kur tavo kaklaraištis?
Štai.
Suprantu, bet nėra interneto signalo.
Tik pasakyk, ar sutvarkei Sleiterio Bredlio reikalą.
Trūkinėja ryšys. Jei mane girdi, sušvilpk.
Steise. - Mano mergaitė. Tvarkai reikalus?
- Visą laiką. - Tau čia smagu?
Taip. Juk žinai, kad man prie širdies kuklios vestuvės.
Jei ruošiesi būti lokiu, verčiau būk grizliu.
Nesuprantu, ką tai reiškia.
Ką manai apie Tiną? - Ji geros formos, tėti.
Tik tiek gali apie ją pasakyti?
Esu beveik tikra, kad ji sugaus puokštę. Tau labai pasisekė.
Linkiu tau patirti jausmą, kokį patiriu būdamas su ja.
Nagi, Bete. Pasistenk. Noriu iškelti dar vienas vestuves.
Iškelsi. Juk netrukus turėsi naują žmoną.
Atleisk. Smūgis žemiau juostos. - Puiki pora, tiesa?
Tu atsisakai įsimylėti, o aš negaliu liautis.
Prižadėk man. Kai meilė ateis, tu ją priimsi.
Pasistengsiu, tėti. - Štai kur tu!
Dabar reikia sudaužyti vazą. - Ką?
Tokia tradicija. Pamergė sudaužo vazą,
o šukių skaičius rodo, kiek laimės metų
ji linki jauniesiems. - Oho! Tai bent spaudimas.
Taip. Todėl trenk iš visų jėgų.
Gerai.
Atleiskit. Tikrai nesitaikiau, bet taikliai pataikiau.
Ji jiems palinkėjo nelaimės metų!
Netiesa!
Aš stengiuosi ją sudaužyti. Aš ją įskėliau!
Beveik sudaužiau. Atleiskit.
Nudvėsk!
Leiskit man ją sudaužyti.
O jūs... Ryžtinga mergina.
Aš įskėliau vazą, o jūs ją sudaužėt.
Žinau.
- Beje, aš Nikas. - Betė.
Malonu. Būčiau prisistatęs anksčiau, bet pavėlavau.
Pastebėjau. - Kalvose ėmiau interviu.
Grįždamas susidūriau su ožiu.
O, Dieve. Partrenkėt ožį? - Ne. Ožys man trenkė.
Kaltas ne aš. Ožiui nieko neatsitiko.
Ką jie sako? - "Pasakyk kalbą."
Jums vėl reikia kalbėti. Prašau.
Sveiki dar kartą.
Aš Betė, jaunosios sesuo.
Umbertai, nors tave pažįstu labai trumpai...
Atleiskit, kad nekalbu itališkai.
Umbertai,
nors tave pažįstu labai trumpai...
Primiršau italų kalbą. Jei nevartosi nesuprantamų posakių, bus puiku.
Gerai. Pasistengsiu kalbėti paprastai. Ačiū.
Džoana, žiūrėdama į tave prisimenu mergytę, tikėjusią burtais.
Kai žvelgiu į tave dabar, matau suaugusią moterį,
kuriai burtai virto tikrove.
Džoana...
Džoanai patinka burtai.
Sunkiau, nei galvojau.
Jei visi draugiškai paplotume,
ji greičiau užbaigs.
Mat šįvakar judu su Umbertu kuriate stebuklą.
Na, buvo verta pamėginti.
Žinau, kad jei galėtum, pasidalintum šituo jausmu su manim.
Ir žinau, kad tu...
pasidalinsi juo su manim.
Ką gi. Atrodo, kad pabrolys pristigo itališkų žodžių. Tad - į sveikatą!
Man jūsų tostas patiko.
Ačiū. Umberto brolis jau bandė mane kabinti.
Nors jo artimieji mane laiko iškrypėle, vis vien ačiū.
Šitaip jie linki sėkmės.
Kur išmokot taip prastai kalbėti itališkai?
Sirakūzų universitete. Mudu su Umbertu gyvenom vienam kambary.
Jis mane išmokė itališkai kabinti merginas.
Aš jį išmokiau žaisti amerikietišką futbolą.
Norėjau paklausti anksčiau.
Koks jūsų ryšio operatorius? - Kodėl klausiat?
Mačiau, kaip siuntėt žinutę. Pavydžiu gero signalo.
Duokit savo mobilųjį. Turiu parašyti žinutę.
Savo telefono neduosiu.
Kodėl? - Jūs sužinosit mano numerį.
Nesužinosiu. - Paimsit mano telefoną,
paskambinsit į saviškį ir turėsit mano numerį.
Nenoriu, kad man skambinėtumėt pusę trijų ryto.
Palaukit! Man jo reikia. Turiu jį blokuoti iš savo telefono.
Vis vien negaliu duoti, nes Umbertas liepė jį išjungti.
Įjungtas vibravimo režimas? - Ne, išjungtas.
- Visai išjungtas? - Taip.
- Nikolasai! - Tėve Dinai!
- Nikolasai! - Tėve.
Gal šįvakar palošim Teksaso pokerį?
Vargu. Per Umberto bernvakarį mane apšvarinot.
- Kortomis nebelošiu. - Oho.
Priesaiką daviau tik prieš šešis mėnesius. Dar nesusitupėjau.
Suprantama.
Atleisk man. - Viskas gerai, tėve.
Tai tik lošimas kortomis. - Gerai. Kortomis nebelošim.
Pažvelkit įjuos. - Pasakykit, kad jis doras vyras.
Jis šventasis. O ji? - Angelas.
Šventasis ir angelas. Duodu jiems metus. - Neduočiau nė pusmečio.
Jiedu santuokoj ilgai netemps.
Jiedu pažįstami tik dvi savaites. - Nė sąskaitos nepatikrinsi.
- Kas? - Nieko.
Ne, palaukit! Nenoriu. Palaukit!
Aš kaltas.
Prašau atleisti.
Tęskit.
Ką jūs darot?
- Atleiskit. - Taip. Jis mano.
Įsikišiu jį į kišenę. Ačiū.
Ei!
Sveikas.
- Ką jis dabar sušuko? - Nieko.
- Ką? - Nieko.
Tai reiškia "smūgis".
Koledže žaidžiau futbolą.
Gavau stiprų smūgį.
Futbolas, ožiai. Jus dažnai aptranko.
Šitas smūgis išgarsėjo. Geriau tokio nepatirti.
Juk žaidžiant futbolą visi gauna smūgių.
Į mane trenkė žaibas.
Aikštėje. Žaidimo metu.
Mano veidas dažnai būna toks.
Viskas gerai.
Periferinė rega suprastėjo, bet šiaip aš sveikas.
Tikrai?
Kvepi levandomis.
Kvepi galvijais.
Nesi jau tokia kieta.
Bete! Laikas pjaustyti tortą.
Jis visai nieko.
Kaip ir tavo tėvas.
- Tu ją matei? - Ne.
Priimk ją, Bete.
Tikėk meile, Bete.
Tikėk stebuklais, Bete.
Bala nematė.
Eime. Štai taip.
Suprantama.
Kokia kvaiša.
O tu į ką spoksai? Meilės fontanas.
Nevykėlė. Visą gyvenimą laukiam,
kol pasirodys tobulas vaikinas ir mus pakerės.
Žinai ką? Jis nepasirodys.
Jūs visos rodot beviltišką meilės troškimą,
kuris niekad neišsipildys.
Taigi išgelbėsiu tave.
Ir...
tave.
O tu man nerūpi.
Bet išgelbėsiu tave.
Stebuklas.
Ir tave. Tu tokia graži.
Ačiū.
Išgelbėsiu ir tave.
Sveikas, tėve Dino. - Nikolasai.
Meilės policija.
- Klausau. - Labas. Čia Nikas.
Koks Nikas?
Bimonas. Iš vestuvių. - Ko jis taip ilgai?
Džoana man? davė tavo numerį. - Žinoma.
Nesitikėjau, kad atsiliepsi.
Nori pasikalbėti su mano atsakikliu?
Ne. Šitaip kalbėtis gerai. - Nikai, tu dar ilgai?
Pasiklydai? Greičiau nešk alų!
Ieškau atidariklio. - Jis ant šaldytuvo. Iš čia matau.
Davei man instrukcijų kortą.
Ji tau padės. - Kodėl ji šlapia?
Įkišau į stiklinę vandens. - O kam?
- Nežinau. - Keista.
Gal nori pavakarieniauti? - Jau vakarieniauju.
Tai gal po taurelę? Gal kavos? - Ne.
Ko nenori?
Taurelės ar kavos? - Iš viso ne.
Kiek dar reikės laukti? Jau ir serialą spėjom pažiūrėti!
Gal aš klystu,
bet man pasirodė, kad vakar gerai sutarėm.
Taip, Nikai, tu truputį klysti.
Kas laimėtų muštynes - banginis ar sidabruotoji gorila?
Banginis. - Žiūrint, ar vandenyje muštųsi.
O jei gorilos dvi?
Jei bus vandenyje, pralaimės. - Jos juk moka plaukti.
Manau, kad jos plaukia gerai.
Kalbėkim taisyklinga anglų kalba.
Kur taip ilgai buvai? Man jau spėjo užaugti barzda.
Gražu. O kas čia?
O tau kaip atrodo? - Atidariklis.
Juo atidaromi alaus buteliai. Alus tikrai praverstų.
Alaus išgerti būtų visai neprastai.
Pala! Kol lošėm kortomis, tu skambinai kažkokiai panai?
Tu nieko prieš, jei vėl paskambinsiu?
Nereikia. Atiduok! - Alio. Aš tave myliu.
Staiga pasidarei toks jautrus.
Nesu jautrus. - Staiga tapai jautrus.
Nesu... Nesu jautrus.
Tik jautrus žmogus taip pasakytų.
Man regis, kad tave užbūrė kažkokia mergina.
Ne!
Palauk! Man reikia pamatyti tavo pėdas!
Gerai. Bėgsiu iš paskos. Ne bėda. Iš nugaros puikus vaizdas.
Palauk!
Prasideda žaidimas!
Italijoje, kai moteris nuo tavęs bėga, reiškia, kad ji tave myli!
Tu mane turbūt karštai myli! Gražuole, palauk!
Kaip man įrodyti, kad tave myliu, jei nesustoji?
Mano meile, sustok bent akimirkai!
Ateinu!
Iš proto išsikraustei? - Nesusižeidėt?
Nesuprantu, ką sakot. Ką jis sako?
Nežinau. Kvailių kalba nekalbu.
Prašau man parodyti
savo nuostabias pėdas. - Ką? Ne!
Čia juk jūs. Ir čia. - Leiskit viską paaiškinti.
Aš Antonijus Džiuzepė Donatelas.
Aš iš Italijos Nuncijo kaimo.
Kaip skauda blužnį. Nieko, praeis.
Prieš dvi dienas regėjau viziją. Mačiau meilės veidą. Jūsų veidą.
Paskui mačiau jūsų kaklą, liemenį, jūsų...
Supratau, supratau.
Bet negalėjau nupiešti jūsų pėdų.
Atvykot iš Italijos nupiešti mano pėdų? - Ir pelnyti jūsų meilę.
Jūs mane supainiojot su kita.
Užsidėkit ledo ir būkit atsargus.
Gerai. Piešiu jūsų veidą ant visų šio miesto pastatų,
kol pripažinsit mano meilę!
Sveiki. Aš skubu. Ačiū.
Jokių problemų. - Argi čia ne šauniausia vieta?
Galima atlikti darbus, niekas netrukdo.
Maistas puikus, mažai angliavandenių, daug baltymų.
Tik čia galima ateiti, kai darbas reikalauja
liekno ir raumeningo kūno.
Štai. Netiesk kaklo.
Prašau. Padaryk šventę akims. Tokį žvilgsnį jau esu matęs.
Tu išsigandai, nes aš modelis.
Bet nenoriu, kad bijotum. Aš paprastas vaikinas.
Čia mano albumas. Lyg vizitinė kortelė.
Tai daugiausia neapmokamas darbas.
Regis, kad šitas šuo tikras.
O čia vertingiausias darbas. "Gasee" džinsų reklamos veidas.
Oho. - Aš Geilas. Kaip geliantis vėjas.
Pasivadinau šiuo vardu,
nes jis - stipriausia gamtos jėga.
Vėjas formuoja ir ardo žemę.
Jį galima pajusti. - Aš galvojau, kad vanduo
ardo žemę. - Abejoju, ar vanduo.
Greičiau vėjas. - Kaip Didžiajame kanjone.
Pasidomėsiu.
Keista. Nežinau, į ką man žiūrėti - į savo atvaizdą ar tave.
Štai kokia tu graži. - Žinot ką? Man reikia eiti.
Gerai. Pati prisiprašei.
Ji sugrįžo. Sveika. - Čia negalima nusirenginėti.
Iš galiorkos negirdžiu jokių nusiskundimų.
Apsivilk marškinėlius, iškrypėli. - Prašau.
Suprantu, kad atrodo kvailai. Gal aš pats kvailas,
nes iki šiol su niekuo nesidalinau savo grožiu.
Bet taip atsitiko dėl to, kad tave įsimylėjau. Labai.
Puikus pirmas pasimatymas, Bete. Paskirkim kitą.
Apsivilk marškinėlius.
Ar čia yra gydytojas?
Raumenys keistai padidėję.
Juktai negali būti normalu? Žmonės negali būti...
Viešpatie, desertas jau patiektas. - Sėskis, tauškaliau.
Atleiskit. - Atsiprašau, panele. Panele.
Turbūt jūs pametėt.
Taip. Ačiū.
Nesuprantu, kaip atsisegė. Ačiū.
Panele.
Kaip jums pavyko? - Laikas greitas, bet magija greitesnė.
Aišku. Jūs gatvės fokusininkas.
Labai smagu, bet dabar neturiu laiko.
Jums priklauso visas pasaulio laikas.
Prakeikimas. Man jau darosi baisoka,
mat jūs mane tikriausiai palietėt, o aš nieko nepajutau.
Ištraukit kortą ir parodysiu jums savo širdį.
Traukit!
Ar nebevogsit mano laikrodžio, jei ištrauksiu kortą?
- Galbūt. - Gerai.
Įsidėmėkit ją. Tik nerodykit man.
Neketinau. - Padėkit ją atgal į malką.
Ar visi pasirengę?
Tai ne mano korta. - Žinau, nes juokdarys esu aš.
Apkvailintas meilės. Juk sakiau, kad parodysiu savo širdį.
Ar šita korta jūsų?
Sugrįžk. Prašau man padėti.
Mergaite, ar gali atiduoti man širdį?
Aš kraustausi iš proto ar Niujorkas?
Skambina tavo sesuo. - Tegul palieka žinutę.
Sako, kad reikalas svarbus. - Gerai. Sujunk.
Sveika, Džoana.
Ką per mano vestuves veikei
Meilės fontane? - Iš kur ištraukei, kad...
Žiūriu į tavo nuotrauką.
Italijoj tik apie tai ir šneka. Ką tu sau galvojai?
Nežinau. Buvau pavargusi po skrydžio, išgėriau nemažai šampano.
Atsidūriau fontane ir rinkau monetas.
Ji iš fontano rinko monetas? Negerai.
Kodėl negerai? - Pagal legendą,
jei iš fontano paimi kieno nors monetą,
tas žmogus tave įsimylės.
Bet tai absurdas. - Gerai. Dedam ragelį!
O aš tikiu monetų burtais.
Klauseisi pokalbio? - Meilė jau beldžiasi į tavo duris.
Ar jau daug vyrų tave kabino po vestuvių?
Na... - O, Dieve. Vadinasi, tokių buvo.
Taip, šįryt mane užkalbino pora keistuolių.
Bete, čia veikia magiškos jėgos.
Aš burtais netikiu. Žinai, kuo tikiu?
Menu. Kur mano Sleiteris Bredlis? - Sakiau, kad viskas gerai.
Draudimo bendrovė siekė įvertinti jį brangiau.
Taigi, kad nekiltų abejonių, liepiau jiems jį susikišti.
Liepei Hilmanui ir Kraftui susikišti? - Taip.
Paveikslą turėjo atskraidinti iš Australijos.
Net jei jį į lėktuvą įdėtų šiandien, nespėtų pereiti muitinės.
Reiškia, neturėsiu pagrindinio eksponato.
Skambinu Hilmanui ir Kraftui. Gal dar ne viskas prarasta.
Ne. Dabar jau per vėlu.
Teks pasakyti Selestei.
Klausau.
Ar minėjau, kad tavo mobiliojo numerį davė Džoana?
Dabar neturiu laiko. Ko nori? - To paties, ko vakar.
Kaip tave įtikinti,
kad tu man neįdomus? - Kaip įtikinti?
Turėsi man tai pasakyti žiūrėdama į akis.
Tada reikėtų susitikti, o aš neturiu...
Labas. - Tai ėmei mane persekioti?
Ne. Tik netikėtai sutikau iš anksto suplanavęs.
Dabar turiu rimtą rūpestį.
Praradau svarbiausią eksponatą.
- Bete. - Seleste.
Čia mūsų naujausias globėjas ponas Elas Ruso.
Prašė supažindinti su tavim. - Žinoma. Sveiki.
Atleiskit. Ar mudu buvom susitikę? - Mano svajonėse.
Betė išrūpino retą Bredlio paveikslą. Jis bus pagrindinis eksponatas.
Tiesą sakant, Seleste...
- Tu Nikas Bimonas? - Taip.
Žaibo trenktas Nikas! Jei norit pakalbėti apie skausmą...
Milijonas voltų į sprandą. - Nuostabu.
Bete, juk išrūpinai Sleiterį Bredlį?
- Seleste... - Tai aš kalta.
Jau ketinau pasakyti...
Ji gali gauti geresnį darbą.
Dabar netinkamas laikas, Nikai. - Originalų Petročelį.
Nuotrauka vadinasi "Kančia". Ji viešai dar nerodyta.
Niekad nerodytas Petročelis?
Taip. Pats Deimienas Petročelis sutiko duoti nuotrauką
ir sudeginti negatyvą. - Kodėl?
Mat nuotraukos objektas esu aš.
Aš pasirengęs vėl išgyventi viešą pažeminimą,
nes žinau, kad nuotrauka pateks į patikimas Betės rankas.
Tai kada pradėsim asmeninę apžiūrą?
Parašau paskui mane.
...taip pat Sezanas, Dega, Manė, Pikasas ir Van Gogas.
Jie puikiai išdėstyti. Jūs puikiai padirbėjot.
Kai ką jums turiu. Dovanėlė jums.
Vaje.
Ne iš "Tiffany".
- Dešrelės. Jūsų veidas. - Taip.
Gal skambės keistai, bet mano gyvenimo darbas - kimšti mėsą.
Aš tarsi kuratorius, kaip ir jūs. Dešrelių kuratorius.
Aistra yra aistra. - Ir aš taip sakau.
Nėra pasaulyje jausmo,
kurio negalėtum išreikšti per dešrelę.
O ši aštraus skonio dešrelė sako:
"Sveika ir ačiū, kad aprodei muziejų."
Kas galėtų pagalvoti, kad dešrelė šitaip pasakys?
Pasakykit, kad atėjot čia,
nes labai vertinat šiuolaikinį meną.
Aš labai vertinu jus, Bete.
Viskas. Apžiūra baigta.
Suprantu, kad atrodo beprotiška. Ir man taip atrodo.
Norit pažaisti katiną ir pelę? Galim pažaisti.
Pamiršot dešreles!
GUGENHAIMO MUZIEJUS TARNYBINIS ĮĖJIMAS
Ak, ne.
- Atleisk. - Kaip skauda.
Labai atsiprašau. Nežinojau, kad tai tu.
Labai atsiprašau.
Degina akis, bet skonis neprastas.
Kas tai? - Purškalas nuo burnos kvapo.
Tu mane išgąsdinai, o po ranka nieko kito neturėjau.
Ar galiu apžiūrėti? Patrauk rankas. - Padarysi dar blogiau.
Blogiau nepadarysiu. Nebūk mažas vaikas. Man labai nesmagu.
Nežinojau, kad gali taip skaudėti.
Ne taip labai ir skauda. Aš apsimečiau.
Laikai save žavingu, tiesa?
- Truputį. - Taip. Toks ir esi.
Kur eini? - Aš tokius kaip tu pažįstu, Nikai.
Ir koks gi aš?
Mergina su raudona suknele bučiavo tave prie fontano.
- Matei? - Taip.
Štai kodėl keletą dienų esi su manim šalta.
Tuo taip sunku patikėti? - Tai padūkusi Umberto pusseserė.
Juk žinai, kad jo šeimos kraujas karštas.
Taip. Tu labai tuo bjauriesi.
Šiek tiek bjaurėjausi. Ypač susipažinęs su tavim.
Palauk!
O, ne. Eime į tą pusę.
Bete, tai aš, Elas Ruso! - Pereikim į kitą gatvės pusę.
Palauk.
Palaukit! - Atleisk, Nikai. Turiu eiti.
Atleisk, bet man metas.
Palauk, Bete!
Šito nesitikėjau!
Gerai, Lensai. Tau pavyks. Tik tikėk savim.
Parodysiu Didįjį mumijos pabėgimą, ir Betė mane pamils.
Pavyko Hudiniui, pavyks ir man.
Štai ir ji.
Nežinau, Džoana. Nė nebežinau, kuo tikėti.
Suprantu, kad tai kvailystė ir ji turi liautis.
Juk sakėm, kad taip ir bus.
Tai ką turiu padaryti, kad šitas košmaras pasibaigtų?
Tau reikia grąžinti monetas į Meilės fontaną.
Ir viskas? Burtai dings ir tie vyrai paliks mane ramybėj?
Atsiųsiu tau monetas greituoju paštu.
Netinka. Monetas grąžinti ji turi pati.
Juk neskrisiu į Italiją vien įmesti stebuklingų monetų į fontaną.
Reikia sugalvoti kitą būdą.
Pasistengti mėgautis dėmesiu? - Džoana.
Bete, tai aš, Lensas!
? Dėl tavęs siekiu rekordo. Žinau, atrodo baisiai ir pavojingai,
bet jei išsilaisvinsiu iš tramdomųjų marškinių...
Liaukis!
Ką veiki mano bute? - Siekiu tave sužavėti!
Dar niekam Mumijos pabėgimas nepavyko per mažiau nei 3 minutes.
Čhuanai, kiek užtrukau? - 3 minutes ir 53 sekundes.
Nežinau. Man atrodo, kad trumpiau. Ar gerai skaičiavai laiką?
Jei nori ištraukti triušį, išmok dirbti su skrybėle.
Per mažai stengiesi, brolau.
Ša. Ne mano merginai girdinti. - O ten kas?
Mano padėjėjas Čhuanas.
Jis įrašinėja visus mano triukus.
Abu tuoj pat iš mano buto. - Ne. Palauk.
Paklausyk. O, Dieve. Tavo kvepalai svaigina,
o plaukai kvepia cinamonu.
Nešdinkis!
Ei, Nikai. Taiklus šūvis.
Ar atnešei senas "Giant" nuotraukas?
Aš profesionalus fotografas, o ne mergaitė padėjėja. Aišku?
Prašyčiau daugiau pagarbos, bet jas atnešiau.
Arba vietoj pagarbos norėčiau, kad paplepėtume su dviem panelėm,
o daugiau išmananti apie vukių rasę liktų su manim viena.
Vakarėlyje nedalyvausiu.
Ką? Šeštadienį vyks sporto programų vakarėlis.
Dirbsim ir pramogausim. O, Dieve. Neateisi dėl tos merginos.
Iš muziejaus. Taip ir žinojau. - Tu nesupranti.
Jei ją pamatytum. Vos su ja suspėju. Ji protinga,
graži ir linksma.
Tik ne tai! Liaukis! Nustok ją mėgti!
Daugiau nė žingsnio, kol ja nepasidomėsiu.
Pasidomėsi? Tu seklys? Nieku gyvu.
Ką iš tikrųjų apie ją žinai?
Neleisiu savo bičiuliui pulti aklai.
- Pakai, ne! - Ne?
- Ne. - O gal taip?
Gerai. Eik.
Pažiūrėk į save. Pažiūrėk į mane. Mudu puikiai atrodom.
Negaliu bėgioti. Mano silpna pakinklio sausgyslė.
Nieko baisaus. Vos neužsimušiau.
Robertas Longas, Kiki Smit, Karlas Ridlas.
BETEI
BETE, BŪKIME GRAŽŪS DRAUGE
Geras. Atrodo nuostabiai!
Būkim gražūs drauge. Kur eini? Bete!
Jis vėl čia pravažiuos po keturių minučių. Bus puiku!
Galiu paaiškinti.
82-oje gatvėje tavo nuogos piešinys. Pradėkim pokalbį nuo jo.
Žinau. Linksma istorija.
Gal galim pradėti nuo kitko? - Visur gėlės!
Staiga ir nepaaiškinamai pasikeičia parodos programa.
Aš savo kuratoriais turiu pasitikėti, Bete.
Jei papasakočiau, nepatikėtumėt.
Jūs teisi.
Atleiskit. - Prižadėjai, kad programa
praeis sklandžiai. - Taip ir bus.
Pasakysiu atvirai. Jei ji nepraeis sklandžiai, pasirūpinsiu,
kad tave prileistų tik prie
Elvio portretų, kuriais prekiauja Taims aikštėje.
- Supratai? - Taip.
Šitos nuotraukos suduos didelį smūgį tavo savigarbai.
Geriau atsisėsk.
Prisimeni merginą, kurią norėjai vesti?
Su kuria norėjai susilaukti vaikučių?
Ta mamytė yra geresnė žaidėja už tave, sūneli.
Staigmena! Žiūrėk.
Užsieniečiai, senukai, Hudinis, pusnuogis ponas.
Ji daugiau nuveikė per dieną,
negu tu per paskutinius studijų metus.
Užjaučiu, bet viskas nuotraukose.
Man akivaizdu, ką turiu daryti.
Vėl imsiuosi savo žaidimo.
Kaip tik apie tave galvojau. - O aš - apie tave.
Atleisk, kad aną dieną pabėgau.
Man buvo nesėkminga savaitė.
Taip ir atrodė. Dabar viskas gerai?
Norėčiau tau daug papasakoti.
Deja, dabar visai neturiu laiko. Patrauk ją truputį.
Mano labdaros renginys prasideda jau rytoj.
- Norėčiau gauti... - Petročelį.
Mane dėl jo apėmė dvejonės.
Bet jo nuotrauka - svarbiausias parodos eksponatas.
Taip. O tu pagalvojai apie mano skausmą ir kančias?
- Ką? - Man iškart pagerėtų,
jei galėtume pasikalbėti kartu vakarieniaudami?
Žinau restoraną "Patamsis".
Gal aštuntą valandą? - Tai ėmei mane šantažuoti?
Tai prievartavimas. - Jei ateisiu,
ar gausiu Petročelį? - Turiu skubėti. Susitinkam aštuntą!
Eini į pasimatymą? - Tai ne pasimatymas.
Ką ketini apsivilkti?
Mėlyną palaidinukę, siaurą sijoną ir batus atvirais galais.
- Sveika. - Labas.
Puikiai atrodai.
Neturėjau laiko pasipuošti.
Tai čia tas restoranas?
Taip. Viduje turėtų būti geriau.
- Aišku. - Klausyk,
mudu nesėkmingai pradėjom. Tiksliau, pradėjom sėkmingai,
tik viską sugadino Umberto pusseserė.
Dabar net kalbėti apie tai nenoriu.
Noriu pasakyti, kad nuo to vakaro Romoje...
Sveiki! Aš Ilona. Šįvakar būsiu jūsų jutimų vedlė.
Šįvakar pasimėgausit gurmaniškais patiekalais
be pagrindinio jutimo - be regos.
Taip paaštrės kiti jūsų jutimai
ir pajusit visai kitokį patiekalų skonį.
Ji rimtai?
Taip. Pastaroji puiki akimirka buvo, kai Romoj dingo šviesa.
Pamaniau, kad pradėsim ten, kur baigėm.
Kaip gražu. Duokit rankas ir nuvesiu jus prie staliuko.
Eikime traukinuku.
Štai ir atėjom. O dabar eikit paskui mane ir neatsilikit.
Tegul jūsų akys atsisėda užpakalinėj sėdynėj, o jutimai vairuoja.
Čia baldai. - Kėdė. Labai gerai.
Atsimerkusi kėdės nė nebūtumėt pastebėjusi.
Vaje.
Labai atsiprašau. - Tai bent nuotykis.
Čia galva. Vyro galva.
Čia tiek daug žmonių! - Regis, kažką sudaužiau.
Eikit nesustodami. Tai moteris, pone.
- Atleiskit. - Nieko tokio.
Jūsų staliukas. Prie kėdės eikit pagal mano balsą.
Sekit paskui mano balsą. - Ar čia?
Kur mano balsas? Jūsų sėdynė turėtų būti maždaug čia.
Žinau, kad nematot, bet jūs su tikru džentelmenu.
Padėsiu jums nusivilkti švarką. Sunku, kai tokie raumenys.
- Taip. - Pagaliau.
Jūs mane uostot?
Ką gi. Po kelių minučių jums įpils vyno.
Jei ko prireiks, tik pakelkit ranką,
ir vienas iš patarnautojų jums padės.
Atminkit. Jūs mūsų nematot, o mes jus matom.
Čia kažkaip...
- Vėsu. - Baisu.
Nuostabu! - Maniau, kad jūs jau nuėjot.
Jums į taures jau pila vyną. Mėgaukitės.
Prašau.
Tikiuosi, kad neužsakei brangaus vyno.
Ji galėjo sukeisti butelius, o mes nieko nepastebėsim.
Aš dar čia. Tikrai taip nepasielgčiau. Niekad.
Jūs čia stovėsit, kol pavalgysim?
Ne. Leisiu judviem vienas kitą pažinti giliau.
O pati eisiu paliesti kitų restorano klientų.
- Gerai. Ačiū. - Nėra už ką.
Pagaliau ji nuėjo. Čia tikrai tamsu.
Tu net tamsoje graži.
Malonu tai girdėti. Taip gerai nesijaučiau nuo kelionės į Romą.
Bete, tai aš, Elas Ruso.
Visur tavęs ieškojau. - Kas jis?
Tavo kepeninės dešros košmaras. - O, ne.
Pėdos...
Žiūrėk, kas čia, princese.
Mėsos kukulis. - Dešrelių karalius.
Kas pasakys, kiek dabar valandų?
Prapuolė mano laikrodis.
Stengies būti gražus, o tavęs nieks nemato.
Kas tai?
Lyg važiuočiau lambordžiniu, uždengtu brezentu.
Užsisakei puikių pilvo raumenų Skanaus. - Buvo smagu, bet turiu eit.
"Smagu"? Juk tik atėjom. Bete, palauk.
- Ponia! - Kas čia per velniava?
Čia ant grindų pribarsto daug maisto.
Sprunkat nesusimokėjusi? - Aš ją sugavau, o tu paleidai.
Jis burtais padėjo jai dingti. - Grąžink ją, burtininke!
Taksi!
- Bete! - Prašau mane paleisti.
Gal papasakosi, kas ten dėjosi?
Su keliais susitikinėji? - Nesusitikinėju.
Tie tipai manęs nepažįsta. Juos veikia burtas.
Bete! Sveika!
Atstokit nuo manęs! Aš jūsų nepažįstu!
Bete, tai aš, tavo dantų gydytojas dr. Moskovicas.
Atleiskit, dr. Moskovicai. Sveiki. - Ar viskas gerai?
Taip. Ir du kartus per dieną siūlu valau tarpdančius.
Gerai.
Nenoriu apie tai kalbėti. - Tavo dantų gydytojas? Tau viskas gerai?
Aš tik noriu iš čia dingti.
Gerai.
Kur nori važiuoti?
Kur jaustumeisi saugi?
Vaikystėje čia atvažiuodavau su savo tėvais.
Man ši vieta atrodė stebuklinga.
Tėvas man pasakojo, kad stogas yra iš stiklo,
jog Dievas pro jį matytų paveikslus.
Oho.
Žinau.
Ji buvo Mari Tereza Volter.
Kai Pikasas ją įsimylėjo, jai tebuvo 17 metų.
Pikasas jau buvo vedęs ir 30 metų už ją vyresnis.
Todėl savo romaną jie slėpė.
Bet savo aistrą jis įamžino paslėpęs jos inicialus savo paveiksluose.
Pikasas nebuvo pasirengęs nurimti
ir Mari Terezą paliko dėl Doros Mar.
Kaip savo žmoną Olgą paliko dėl Mari Terezės.
Bet Mari Tereza nesiliovė mylėti Pikaso.
Jam mirus ji pasikorė.
Ar viskas gerai?
Ji labai jį mylėjo, o jis jai neatsakė tuo pačiu.
Liūdna.
Bet ne visada turi šitaip būti.
Kai ką nors pamilstu, lieku įskaudinta.
Visada.
Susipažinusi su vaikinu galvoju, kad viskas puiku.
Kita tik ir galvotų,
kad viskas bus dar puikiau.
O aš visą laiką laukiu to, kas atrodo neišvengiama.
Juk žinai, kad kartkartėm į mus trenkia žaibas.
Patikėk. Aš tai žinau.
Norėčiau tuo tikėti.
Gali patikėti. Daugiau to nebelauk, Bete.
Tai tikra.
Aš tikras.
- Prakeikimas. - Nieko baisaus.
Minutėlę.
Šeši buteliai alaus įeina, nė vienas pilnas neišeina.
Ką darai? Ji čia? Kuo ji vardu? Betsė?
Nekenčiu tavęs. Griauni mano gyvenimą.
- Tu ją radai. - Ji labai graži.
- Ir liūdna. - Taip.
Kaskart į ją pažvelgęs galvoju tik apie tai,
ką man, mano artimiesiems, o ypač tėvui,
reiškė futbolas.
Visos svajonės akimirksniu sudužo.
Tas smūgis tikrai buvo stiprus.
Ak, ne.
- Kas? - Turiu eiti.
Kas nutiko? Galim taip neskubėti.
- Man reikia eiti. - Palauk.
Palauk!
Nesuprantu. - Žinau, kad nesupranti, Nikai.
Ir tikriausiai nesuprasi.
Bet visa tai nėra tikra. Ir niekad nebus.
O kaip nuotrauka?
Pasilik ją.
Nenoriu matyti tavo skausmo.
Čia vien programos? Nenorėčiau kurios nors praleisti.
Viskas bus gerai, Bete. Aš tai žinau.
Ne, nebus.
Tas žetonas jo. Jis užburtas. Jo meilė netikra.
Klausau. - Turiu tau puikią naujieną.
Umbertas pasikalbėjo su senele.
Ji pasakė, kad išsklaidyti burtus galima kitaip.
Tau tereikia grąžinti monetas tiems vyrukams.
Nebūtinai į fontaną. Grąžini monetą, grąžini meilę.
Grąžinusi monetas grąžinsiu ir meilę? - Taip.
Ir burtai išsisklaidys? Išsivaduosiu iš šitos košės?
Taip! Viskas baigsis. Juk šaunu?
Taip. Tikrai šaunu. - Žinojau, kad tau palengvės.
Tavo pačios labui, viršininke. - Man to ir reikia.
Nebegaliu kalbėti. Sėkmės šį vakarą. Vėliau paskambinsiu.
- Myliu tave. Iki. - Gerai.
Einu ruoštis. Susitiksim muziejuj.
Oho.
Įeikit.
Kaip čia gražu. Man patinka. Modernus stilius.
- Mielas butas. - Gražus.
Labai. Ir tu gražiai atrodai. Jaudiniesi dėl parodos?
Tau viskas gerai? Atrodai nuliūdusi.
Bus sunkiau, nei galvojau.
Džiaugiuosi, kad visi atėjot.
Turiu jums kai ką pasakyti.
Ateikit.
Sėskitės ant sofos.
Pasakysi mums ant sofos? - Taip.
Ji dabar pasakys, kurį išsirinko.
Kaip šou "Viengungis". Vienas gauną rožę.
- Turiu šansų. - Tu arba tu.
Nežinau, kaip kitaip pasakyti.
Jūs manęs nemylit.
Patikėk. Aš tave myliu. - Ne, nemyli.
Jie nemyli, o aš myliu. - Aš be galo tave myliu.
Buvau girta ir paėmiau jūsų monetas.
Tikrai tave myliu. - Meilė netikra. Jūs manęs nemylit.
Myliu, kiek galiu mylėti. - Ne, nemyli.
Mes nesam įsimylėję. Myliu kitą. Myliu Niką.
Myliu Niką.
Niką myliu labiau nei savo darbą, kuris man tikrai svarbus.
Jūs dėl to nekalti. Labai užjaučiu.
Myliu jį, net jei jis manęs nemyli.
Suprantat?
Suprantu, kai ką nors myli,
o tavęs tas žmogus nemyli.
Visi suprantam.
- Apmaudu. - Nemalonu.
Atleiskit, vaikinai.
Gerai.
Meilės esmė - kito žmogaus poreikius iškelti aukščiau savųjų.
Gal todėl ir esu čia. Galbūt todėl visi čia esam.
Gal jums taip atrodo.
Gali būti, kad jis teisus. - Ne, tai tiesa.
Kuo galim tau padėti? - Ačiū, vaikinai.
Viskas pasidarys aišku, kai jums kai ką grąžinsiu.
O, ne.
Steisė.
- Kas per velnias? - Kas darosi?
Labai keista. - Prisiekiu, tai ne mano darbas.
Tai tik...
Stipri magnetinė audra nutraukė elektros tiekimą
visame mieste. Visame centre neveikia šviesoforai.
Niujorke sustojo gyvenimas.
Reikėtų likti čia. - Visiems paruošiu maisto.
Ne. Čia neliksim. Jūs čia neliksit.
Man reikia į muziejų. Turime baigti susitikimą.
Kai pavalgysim.
Palaukit.
Jei ją mylim, nuvešim į muziejų. Ir baigta kalba.
Taip ir padarykim.
Aš ją nuvešiu. Ir padarysiu tai geriau, nei jūs.
Važiuosim mano mašina. Atsigabenau ją iš Italijos.
Tu turi mašiną?
Ji labai didelė. Vienam, dviem... Ne, visi tilpsim.
Judinkitės!
Jums ten patogu? - Kur raktelis?
Bute jį dar turėjau.
- Imk raktelius. - Duok jam.
Manęs jau nebepakeisi. - Įkyruolis.
Šitas automobilis žaislinis? - Italijoje jis vidutinio dydžio.
Amerikoje tai klounų mašina.
Būk atsargus.
Čia Steisė. Palikit žinutę. - Steise, paskambink.
Ir nieko nedaryk su monetomis. Aš jau važiuoju.
Tikėjausi, kad mašina bus didesnė. - Tik truputėlį.
Spausk signalą. Sprauskis per vidurį. Apvažiuok jį.
Vairuok taip, lyg būtum Romoj. - Laisvai.
Važiuojam!
Viskas gerai.
Jei nepasieki prietaisų skydo
ir nori įsikibti į skalbimo lentą, pasakyk.
Storulis ant dviračio.
Atleiskit.
Duosiu 1000 dolerių, jei leisi atsisėsti priekyje.
- Skaudėjo. - Po galais.
Laikykitės.
Štai ir muziejus!
Važiuoju tiesiai!
Gali mane išleisti čia. - Ne, dar per toli.
Užvešiu tave laiptais.
Ne, Antonijau! Durys! - Tuoj. Visi turit tikėti.
- Aš netikiu! - Ir aš netikiu!
O aš tikiu!
Atsidarykit!
Man pavyko!
Paspauskit penktą aukštą.
Steise.
Bete. Galų gale. Sulaukei sėkmės. Renginys žiūrovams patiko.
O kaip Petročelis?
Nikas nuotrauką tik šiandien atsiuntė. Žmonės apsiverkė.
- O Selestė... - Patenkinta.
Šįvakar sulaukėm rekordiškai daug pasiūlymų paremti, Bete.
Labai tavim didžiuojuosi. Tu nuostabi kuratorė.
Kas nori su manim į "Tanhoizerį", prašau ateiti čia.
Steise. Man reikia monetų.
Pažiūrėk, kad atsitiko, Bete. Nikas tai padarė dėl tavęs.
Jis tave myli. - Žinau.
Bet jei myli prieš savo valią, tai ne meilė.
Būk gera, Steise. Atiduok monetas. Turiu padaryti savaip.
Į muziejų nevažiuosi. - Ten man ne vieta.
Ką čia paistai? Ten daugybė karštų merginų.
Čia ir Lorensas Teiloras. Kaip reikalai?
Lorensai Teilorai! - Kas tau nepatinka?
Jis žino savo vardą. Kur eini?
Sveikas. Mes iš sporto kanalo.
Malonu. Mes tavo gerbėjai. Skaitom tavo skiltį.
Ačiū.
Norim tave su kai kuo supažindinti. Sakas.
Kaip tu? Skaičiau tavo straipsnį. - Tikrai?
Su klaida parašei mano vardą. - Tai korektoriaus klaida.
Šitas? - Taip.
Atleiskit, turiu atsiliepti.
Nežinai, kaip rašyti? - Aš nieko nežinau.
Bete. Kaip tu?
Nikai, noriu tau kai ką pasakyti.
Nors po šio vakaro tai bus nebesvarbu.
Noriu tau padėkoti už tai, kad vėl padėjai patikėti meile.
Net jei ji tau netikra, man ji buvo tikra.
Kaip suprasti?
Bete.
Spėju, kad ji tavo.
Ar tikrai?
Patikrink savo rankinę.
Liaukis. Noriu, kad paimtum.
Sugniaužk delną.
Palauk. Moku ir kitą triuką. - Ne.
Dabar prisimenu.
Neturėjau drąsos pasirodyti viešai,
kol panorau pasirodyti tau. Man reikėjo mūzos.
Ką be tavęs darysiu? - Susirasi savo mūzą. Tikrą mūzą.
Patikėk. Tikrai nesigailėsi.
Tu kolekcionuoji monetas?
Kai įmečiau šią monetą į fontaną,
neprašiau, kad sugrįžtų žmona.
Žinojau, kad taip nebus.
Tik norėjau pasijusti taip, kaip jaučiausi jai esant.
Ir...
Mano noras išsipildė. Tu man suteikei tą jausmą.
Ačiū.
Tik ne tai!
Čia tavo euras?
- Keista. - Antonijau?
Iš tikrųjų aš Entonis. - Iš Nuncijo?
Ne. Iš Niuarko, Naujojo Džersio. - Tu tikrai kenčiantis menininkas?
Kenčiantis. Devynerius metus dirbu batų parduotuvėj.
O dėl menininko... Gal juo tapsiu išvykęs į Italiją.
O man atrodo, kad tu menininkas.
Tikrai. Sakau tai ne dėl to, kad noriu tavim atsikratyti.
Tai mano, kaip profesionalės, nuomonė. - Ačiū.
Tavęs man trūks mažiausiai.
Jei atvirai, vargu, ar ko nors pasimokiau.
Nepasimokei? - Bet man buvo smagu padėti tau patobulėti.
Nėra už ką.
Sėkmės.
Kas čia dedasi? - Dingo elektra.
Kilo keista magnetinė audra.
Tavim dėtas per gatvę neičiau! Tai savižudybė.
Velnias. Negi vėl?
Šitos mašinos nepastebėjau.
Mudu abu kalti. - O tu ką čia veiki?
Nejau galvojai, kad paliksiu draugą vieną?
Jaučiuosi saugiau. Ačiū. - O ji turi seserį?
Sesuo ištekėjusi. - Po perkūnais.
Lipk į mašiną.
Nupirksi man naują stiklą.
Nespardyk mano mašinos. Vėl nutrenksiu. - Gerai.
Dėl manęs nesijaudink. - Puiku. Man vienodai.
Liko dar vienas.
Ko nors ieškai?
Atiduok.
Abra kadabra, kur jis?
Štai kur jie.
Dabar jie du.
- Ir vėl vienas. - Duok jį man!
Na, tai viskas baigta?
Tu tikrai šito nori? - Ko noriu, visai nesvarbu.
Atgavai savo valią.
Nuo tada, kai tave pamačiau tame fontane,
manyje kažkas pasikeitė. Nebevalgau ir nebemiegu.
Kad ir ką daryčiau, galvoju vien apie tave.
Nežinau, kas su manim darosi,
bet noriu žinoti, ką jauti tu.
Tau atrodo, kad tuos vyrukus veikia kažkokie burtai,
o aš esu vienas iš jų? Bet taip nėra. Mano meilė tikra.
Bėgau Penktąja aveniu per audrą su žaibu
vien tau pasakyti... - Kad mane myli?
Nesakiau, kad tave myliu. - Nesakei. Nesakai.
Nesakiau. Tu pati pasakei. Aš norėjau pasakyti, bet...
Gerai. Pasakyk tu. Pasakyk, jei nori pasakyti.
Mane veikia tik vienas burtas.
Tai tu.
Aš tave myliu, Bete.
Elizabet su Nikolasu kviečia jus į savo vestuves
Ji ir tave pakvietė? - Taip. Aš Tonis.
Geilas.
- Malonu. - Ir man.
Puikiai atrodai. Graži šukuosena. - Atrodai nuostabiai.
Gražus siluetas. Mačiau tave ten.
- Moki vilkėti kostiumą. - Ačiū.
Tu juk menininkas. - Taip. Galima sakyti.
Mielai tau papozuočiau nuogas.
Man patiktų.
Puiku.
Labai patiktų.
Prašau man atleisti, Bete. Tai tik mano kaltė.
Radau jį savo lagamine.
Jis ne mano, todėl... - O, Dieve. Jis Niko.
Muziejuj per klaidą tau atidaviau ne tą žetoną.
Jį tebeveikia burtai.
Ačiū. Tau laikas eiti. - Tu jos sesuo?
Gal norėtum pamatyti fokusą? - Iki.
Nejau nenori, kad apstulbinčiau?
O, Dieve. Bete, atleisk. - Ką man dabar daryti?
Laikas pradėti.
Tėti.
Ar vedęs mamą galvojai, kad susituokęs neištversi?
Elizabeta Ana.
Širdele, iš mano klaidų nepasimokysi.
Turėsi padaryti savų klaidų ir iš jų mokytis.
Arba sudaužysi sau širdį,
arba patirsi nuostabiausią meilę.
Bet sužinosi tik pamėginusi.
O jei būtų garantija, kad niekad nebūsiu įskaudinta?
Vaikeli. Aistra - rizikingas dalykas.
Kaip sakau: "Jei nori būti lokys..."
"Būk grizlis." - Šaunuolė.
Santuoka niekuo nesiskiria nuo kitų sutarčių.
Tik ją du žmonės sudaro Visagalio akivaizdoje.
Jei kas nors gali nurodyti priežastį, dėl kurios Betė
ir Nikolas šiandien neturėtų susituokti,
kalbėkite dabar arba nutilkite visiems laikams.
Ar tokių yra?
Ar yra?
Gali būti bet kas. Kalbėti gali ir nepažįstamas.
Niekas neprieštarauja, tėve. Tęskit.
Ar tu, Nikolasai, imi Betę į savo teistas žmonas?
"Teisėtas". Taip, imu.
Kas jam darosi?
Ar tu, Bete, imi Nikolasą į savo teistus vyrus?
Ar mylėsit ir gerbsit vienas kitą,
kol mirtis judu išskirs?
Pagalvok, gražuole. Atsakomybė labai didelė.
Ne.
Negaliu šitaip su tavim pasielgti. Atleisk.
Tau tai atrodo juokinga?
Patiko žiūrėti, kaip kraustausi iš proto?
Ar smagu buvo stebėti, kaip dėl meilės apsivertė mano gyvenimas?
Nes taip ir atsitiko.
Bete!
Noriu tavęs paklausti.
Kodėl man vis duodi pokerio žetonus?
Nes esi vertas juos atgauti.
Įmetei juos į fontaną ir palinkėjai sau meilės.
Nebenoriu jų laikyti.
Aš jų į fontaną nemečiau. - Nemetei?
- Ne. - Tai kas įmetė?
Neįsivaizduoju.
Išeina, kad viskas tikra?
Ar tai tikra?
Manęs niekas nebegundo!
Regis, sakei, kad per Umberto bernvakarį...
Tėvas mane apšvarino lošiant pokerį. Taip.
PABAIGA
JAUNAVEDŽIAI